Title: Todos lo saben Year: 2018 Duration: 02:13:39 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫- פנלופה קרוז -
‫- חאווייר בארדם -
‫- ריקרדו דארן -
‫- ל.פ. -
‫"כולם יודעים"
‫- כתב וביים: אסגאר פרהאדי -
‫- המשטרה מאשרת כי כרמן... -
‫תסתכלו! זה מדהים!
‫היי, אבא! -היי, מותק. ‫אני רואה שהגעתם.
‫כמעט. דודה אנה ‫באה לקחת אותנו משדה התעופה.
‫מה שלומך, מותק? ‫-היי.
‫מה השעה אצלכם? ‫-כמעט 12 בצהריים.
‫הערנו אותך? -איך הייתה הטיסה? ‫-בסדר. לא עצמנו עין.
‫הי, אלחנדרו. -היי, אנה. ‫מה שלומך? -מצוין.
‫חבל שלא יכולת לבוא. ‫אתה תחסר לנו.
‫בפעם הבאה. אני מצטער. ‫-זה יהיה בעוד שלוש שנים.
‫אבקש מהם ‫שיבואו לבלות את ירח הדבש אצלנו.
‫ניקח אותם לסיור בארגנטינה. ‫-רעיון נהדר!
‫תמסרי ד"ש ל... ‫מה שמו של הקורבן?
‫שמו יואן. אמסור לו. תודה. ‫-יואן. הבנתי.
‫אבא, טוטו ישנה אתך? ‫-אני לא יודע.
‫חיפשתי אותה. ‫-היא מתגעגעת אליי?
‫טוטו, בואי הנה. ‫בואי דברי עם האדונית שלך.
‫אחיך שם? ‫-בוא, דבר עם אבא.
‫היי, אבא! ‫-היי, עצלן קטן. מה שלומך?
‫טוב. היי, טוטו!
‫מתוקה שלי... אני מתגעגעת אלייך.
‫נשיקת אוויר!
‫פאקו!
‫אל תערבבו את אלה עם היתר, ‫בבקשה. תפרידו ביניהם. ויסנטה!
‫יפה מאוד. ‫-באמת? -כן.
‫היא לוחצת לי קצת. ‫-תני לראות...
‫השמנת קצת. -אתה חושב? ‫-אני מעדיף אותך ככה. -אני שמחה.
‫מה, שהשמנת? ‫-לא...
‫שאתה מסתכל עליי טוב. ‫-לעזור לך?
‫הוא נתקע.
‫ככה?
‫לעזאזל!
‫אתה תקרע אותה.
‫אז אנסה מבפנים.
‫את יפהפייה.
‫היי!
‫מה שלומכם?
‫גם אני רוצה לעשות את זה!
‫לאורה!
‫רוסיו!
‫אמא, אחותך הגיעה!
‫תגידי שלום לבת-דודתך. -אמא!
‫היי!
‫דייגו!
‫למה אתה מתרוצץ לבד?
‫בוא, תגיד שלום לדודתך.
‫יהיה מקום לכולנו במלון הזה? ‫-שכרנו גם בית, לא רחוק מפה.
‫אנחנו עייפים, ‫לא אכפת לנו איפה נישן.
‫זה רק לשני לילות, מה זה חשוב? ‫לי זה לא משנה.
‫תחליטו. אני חוזר מיד.
‫היי!
‫היי, אהובי.
‫תכירו את יואן. ‫אחותי לאורה, דייגו ואירנה.
‫במציאות אתה הרבה יותר יפה ‫מבתמונות.
‫שמח להכיר אתכם. ‫אנה סיפרה לי עליכם המון. -כנ"ל.
‫לקחנו הכול?
‫בסדר. בואו. ‫-הרבה יותר מוצלח מהקודם.
‫אבא!
‫איפה נשים את כל זה? ‫-הכנתי לכם חדרים למעלה.
‫איפה אבא? ‫-אני לא יודעת. תסתכלי בחצר.
‫אבא...
‫אתה כל-כך נאה.
‫אתה נראה נפלא.
‫מותק שלי! ‫-אחותי!
‫התגעגעתי אלייך מאוד.
‫אבא הזדקן בפתאומיות. -כן, ‫מאז שראית אותו בפעם האחרונה.
‫הוא זקן! ‫-כולם רואים את זה, מלבדו.
‫ילדים... תחליפו בגדים, סבא מחכה.
‫תני לי את זה.
‫לא כל כך מהר!
‫אל תפחד!
‫קשור לי את השיער.
‫תבלמי!
‫מי האידיוטים האלה?!
‫זה לא היה האחיין שלך מאחור?
‫מי זה שנוהג? ‫-אני לא יודעת.
‫אשתי הביאה אותי לכאן לספר לכם ‫על יין. מי מכם אוהב יין?
‫זה... ‫החלק החיוני.
‫ההבדל בין זה...
‫לבין זה...
‫הוא...
‫הזמן.
‫סיפור נחמד, אבל מתי נטעם אותו?
‫מתי תטעמו אותו? ‫אם המורה שלכם תרשה לכם...
‫אתם רציניים? תשכחו מזה!
‫הזמן מעניק ליין אופי...
‫ואישיות. הבנתם?
‫אני חוזרת מיד. ‫-בסדר.
‫היין הזה שהבאתי מהכרם שלי ‫הוא באיכות מעולה.
‫המורה הלכה... ‫מי רוצה לטעום מהיין?
‫הוא מגניב. ‫-נכון?
‫נראה טוב.
‫השלושה האלה? ‫-כן. אבל, מטיאס ומרקו.
‫את תבואי איתם? ‫-בוודאי. אל תדאגי.
‫הקשיבו. הבטחתי לכלה ‫שתעבדו כמו מקצוענים.
‫עוד יותר טוב. ‫-אני מקווה מאוד.
‫הוא אמר שיבוא.
‫נכון, אבל צץ משהו בעבודה ‫והוא נאלץ להישאר.
‫עבודה יכולה לחכות. ‫-העבודה שלו שונה משלנו.
‫אני בטוח שהוא עסוק מאוד. ‫-גם אתם עסוקים מאוד.
‫פעם ככה, פעם ככה.
‫אנחנו מרוויחים בקושי לתשלום ‫המשכנתא. -זה טבעי, בהתחלה.
‫"התחלה"? זה כבר שנתיים.
‫אבל זה עדיף על מריבות בבית.
‫עכשיו אנחנו רבים כאן.
‫כבר? כבר סיימת?
‫מה אמרתי לך? ‫-עשה טובה, עזוב אותי בשקט.
‫לעזוב אותה בשקט?! -ירחם האל! ‫רד מזה פעם אחת, לשם שינוי!
‫כמה היא יפה...
‫היא דומה לך.
‫כשהעיניים שלה פקוחות ‫היא דומה יותר לאבא שלה.
‫מה שלום גבריאל?
‫הוא נסע לגרמניה. ‫-באמת?
‫לחפש עבודה. ‫-ומה איתך?
‫אנחנו נפרדים.
‫לא ידעתי.
‫למה?
‫הגענו למקום לא טוב,
‫וההורים שלי לא אהבו אותו במיוחד.
‫מה עם הקטנה?
‫היא נשארת איתי.
‫מותק שלי...
‫מותק שלי, אני מצטערת לשמוע.
‫פאקו!
‫מה שלומך? ‫-בכל פעם שאת באה יש לך עוד ילד!
‫ראית כמה הם מוצלחים? ‫-מה נשמע? -מה קורה?
‫איזו חמודונת...
‫אני מת עליה! תני לי נשיקה. ‫-תני לו נשיקה. -לא.
‫היא לא רוצה. ‫-אני לא רוצה.
‫בואי הנה...
‫נתת לי נשיקה! ‫-נשיקה! -חמוד מאוד. תודה!
‫היא כל-כך יפה. -וכל-כך דומה לך. ‫-לא. היא דומה לאבא שלה.
‫לאלחנדרו? את לא רצינית.
‫מי אמר שהיא של אלחנדרו?
‫זאת הבת של רוסיו וגבריאל!
‫אני לא מאמין!
‫ציפור חירבנה עליו!
‫מנוולת! חתיכת חלאה!
‫אירנה!
‫טוב, אני זזה. נתראה אחר-כך.
‫זאת הבת שלך? ‫-כן.
‫מה את עושה? מה קורה?
‫פליפה, צריך אומץ לרכוב ‫עם המטורפת הזאת.
‫אומץ? בנים הם פחדנים.
‫בואי הנה, מתוקה.
‫איפה הקסדות שלכם?
‫"פחדנים"? ספרי לה מה עשיתי ‫כשהייתי בגילה.
‫כמעט כל מה שעולה על הדעת.
‫רואים את גג הכנסייה?
‫כשפאקו היה בגילך, ‫הוא היה מטפס לשם.
‫החסידות פחדו להתקרב לשם שנים.
‫בגלל זה עכשיו הן מחרבנות עליי. ‫-מגעיל!
‫היום חטפתי את זה כהוגן.
‫ראית כמה היא יפה? ‫-יפהפייה. והיא גדלה מאוד.
‫היא רק צריכה לשפר קצת ‫את ההתנהגות שלה.
‫כאן, וכאן. ‫-היא תהיה מוכנה מחר?
‫את לא תלכי לחתונה בעירום. ‫-היי! -היי, בן שלי.
‫אמא שלך יודעת על האופנוע?
‫האופנוע הארור הזה...
‫כל האנשים שהגיעו עכשיו
‫הם אורחים של החתונה?
‫בעל קטלאני, בעל ארגנטינאי... אנה ‫שיחקה אותה בגדול, כמו לאורה.
‫יפה להן. אם היו נשארות כאן,
‫הן היו כמו מריאנה ‫עם פרננדו המסכן שלה.
‫פאקו ראה את השמלה? ‫-הוא אוהב אותה.
‫את השמלה או את מה שמתחתיה?
‫מספיק.
‫הבת שלך... ‫-מספיק!
‫אבא... עוד קצת מאחור. ‫-הבת שלך מתחתנת,
‫אל תהיה כזה כבד, טוב?
‫מי שאל אותך?
‫הדברים שאני נאלץ לסבול... ‫-עקשן כמו פרד!
‫לכל הרוחות... מה אומר לך?
‫אנחנו מובטלים ‫והם גוזלים את העבודות שלנו.
‫תפסיק. אני לא רואה אותך ‫בוצר ענבים בשמש הלוהטת.
‫אני עיבדתי את האדמה ‫כשעוד היית ילד שרדף אחר הבנות.
‫אל תטיף לי מוסר.
‫ויסנטה!
‫בשם האב, הבן ‫והרוח הקדושה. -אמן.
‫יהי האל איתכם. ‫-אמן.
‫ידידים יקרים, נאספנו כאן
‫כדי לחסות בצל חסד האל
‫ולהביא בברית נישואין ‫נוכח פני כהן הדת
‫ובני הקהילה הנוצרית.
‫האל מחזק היום ‫את ידיכם בטקס מיוחד
‫שיבטיח נאמנות נצח הדדית...
‫הנוף מפה נהדר.
‫תפסיקי! השתגעת?
‫למה אתה כזה פחדן?
‫את יודעת מי אלה?
‫בטח איזה מתים. ‫-לא.
‫איך אתה יכול להיות בטוח? ‫-אני לא בטוח. אני מנחש.
‫אני מכירה אותם?
‫אמא שלך.
‫וה"פ"? ‫-פאקו.
‫אתה רציני? ‫-כולם יודעים.
‫מה? ‫-הם היו מאוהבים.
‫וראשי התיבות של השם שלך?
‫לא חרטתי אותם. ‫-אז קדימה!
‫אני אחרוט בשבילך.
‫לא. שלא תעזי!
‫קדימה, תחרוט.
‫תחרוט. ‫-אבל את שוב תסעי מפה.
‫בוא איתי. ‫-לארגנטינה? -כן!
‫אמי לא תרשה לי. ‫-אמך?
‫תארוז תיק כשאף אחד לא יראה, ‫ותסתלק.
‫קדימה!
‫את מטורפת!
‫שעון הכנסייה ‫ומגדל הפעמונים מתמוטטים
‫אבל עלינו להמתין ‫לסיוע למימון השיפוצים.
‫חבל מאוד שבעלה של לאורה ‫לא יכול לבוא איתה הפעם.
‫אנו אסירי תודה לו על עזרתו ‫בשיפוץ החזית.
‫אילו ראה את מגדל הפעמונים, ‫אני בטוח שהיה עוזר לנו.
‫אשר לבני הקהילה שלנו...
‫הוא לא מפספס ‫שום הזדמנות לקבץ נדבות.
‫עליכם לדאוג לכנסייה. היא שלכם.
‫אגב, תתחילו להשליך את האורז ‫על הזוג הטרי
‫רק כשתהיו כבר בחוץ...
‫קדימה.
‫קח אחת.
‫נשתה לחיים.
‫מה שלומך? ‫-טוב.
‫תצחצח שיניים. ‫-לא הלילה! בבקשה!
‫בסדר. אז תרחץ ידיים.
‫בואי הנה, מותק. את בסדר?
‫יש לה סחרחורת, מהריקודים. ‫-היית בסדר גמור. מה קרה?
‫אני רדומה.
‫זה הג'ט-לג. היא מותשת. ‫בואי, אקח אותך למיטה.
‫תעלי את זה למעלה בשבילי.
‫אתה צריך עזרה, אבא? -לא, אין ‫צורך. -שתית יותר מדי. -לכי מפה!
‫עזבי אותי בשקט. ‫-איזה סבא נרגן!
‫הדבר הארור הזה...
‫את מרגישה יותר טוב?
‫מריאנה...
‫זו אני, אבא. -אני רוצה לרדת למטה. ‫תקראי למריאנה.
‫אני אעזור לך. ‫-לא, תקראי לה.
‫מה זה משנה? ‫-את לא יודעת לעשות את זה.
‫טוב, בסדר, אקרא לה.
‫מריאנה! ‫-מה זה, הפסקת חשמל? -כך נראה.
‫אבא מחכה לך על המדרגות.
‫מתי החשמל יחזור?
‫אתם יודעים מתי בערך?
‫זה בכל העיר.
‫יורד גשם?
‫לא. -רק מטפטף. ‫-טפטוף קל. -יותר מטפטוף.
‫תשתדלו לתקן את זה, אם אפשר.
‫תעשו מאמץ. תודה רבה.
‫מה הם אמרו? ‫-שזה בגלל הגשם.
‫ויסנטה!
‫תפתח, זה אני, פאקו! ‫-אני בא!
‫תזדרז, אנשים מחכים!
‫מה קרה? ‫-אני צריך טובה ממך.
‫תמצא כמה אנשים... ‫תירגע, עוד לא מאוחר.
‫חייבים לנסוע לכרם, ‫להביא משם גנרטור.
‫עכשיו?! ‫-כן. תזדרז!
‫תודה. -על לא דבר.
‫לא חשוב...
‫אירנה...
‫בתי, את שם?
‫טררר-טררר!
‫פאקו, בוא הנה.
‫טלפון של תרנגול-הודו ‫עושה טררר-טררר!
‫מה?
‫היא לא כאן?
‫איפה היא?!
‫למה הדלת הייתה נעולה?
‫אירנה?
‫מה קורה?
‫תישארי עם הילד, אני חוזר מיד.
‫"המשטרה מאשרת ‫כי כרמן נחטפה"
‫היפה מכולן!
‫ראיתם את אירנה? ‫-מה?!
‫היא לא הלכה לישון? ‫-כן.
‫אף אחד מכם לא ראה אותה מאז? ‫-לא.
‫אירנה!
‫מותק, אני לא יודעת איפה את.
‫אם זאת מתיחה, זה מכאיב לי ‫מאוד. תתקשרי אליי. מיד.
‫היא בטח מבלה איפשהו. -לכי ‫בבקשה אל לאורה ותישארי איתה.
‫פאקו...
‫אירנה...
‫"בתך בידינו.
‫"אם תדווחי למשטרה, נהרוג אותה."
‫פליפה! בוא הנה!
‫ראית את אירנה?
‫לא. מה קרה?
‫אני רק יודע שהיא הרגישה לא טוב.
‫עישנתם? ‫-לא.
‫תגיד לי את האמת. ‫-זאת האמת.
‫לך תחפש אותה.
‫חפש אותה אמרתי!
‫מה זה?
‫זאת מתיחה. ‫-מה?!
‫אירנה!
‫לאורה! ‫-אירנה!
‫לאורה קיבלה את ההודעה הזאת. ‫אולי זאת מתיחה? רעיון של אירנה?
‫מתי זה הגיע? -כרגע. -התקשרת ‫למספר הזה? -כן. הוא לא קיים.
‫מה קורה? לאן אתה נוסע?
‫אם באמת חטפו אותה, ‫הם לא הספיקו להתרחק.
‫אני באה אתך.
‫מה קורה?!
‫נתתי לו לנהוג. אני קצת שפוכה.
‫קדימה, סעו. ותיזהרו. בבקשה. ‫-בסדר.
‫מה קרה? -כבל נקרע, אבל ‫אנחנו מתקנים אותו. אל תעצור.
‫לאן עכשיו? ‫-לא נצליח להשיג אותם.
‫אולי נתקשר למשטרה? ‫-לא, לא.
‫תעשו משהו! בבקשה! אני מתחננת!
‫אני לא רוצה להבהיל אותך,
‫אבל גזירי העיתונים ‫שראית על המיטה...
‫אולי חוטפי הנערה ‫השאירו אותם שם.
‫למה חטפו אותה? ‫-בשביל דמי כופר.
‫מה הם עשו לה? ‫-אולי זה לא הם.
‫העניין הוא שהם איימו...
‫שאם נדווח למשטרה, ‫הם יהרגו אותה.
‫בגלל זה עלינו להיות זהירים מאוד...
‫הם הרגו אותה?
‫אבא...
‫אתם מתכוננים לשבת כל הלילה ‫ולא לעשות כלום?
‫מי היה האדם האחרון שראה אותה?
‫פליפה היה איתה כל הערב. ‫תשאל אותו.
‫פליפה לא יודע כלום. ‫הוא אומר
‫שהיא הייתה עייפה והלכה לישון.
‫היא הייתה בסדר גמור,
‫ואז שתתה משהו, ופתאום...
‫אולי סיממו לה את המשקה?
‫עם מה? ‫-אולי גלולת שינה.
‫אז אחד האורחים היה שותף לזה.
‫הכבל החשמלי נחתך ‫כשהיא הייתה למעלה, לבד.
‫חייבים להודיע למשטרה. ‫-לאורה, בבקשה ממך...
‫לא בא בחשבון. ‫אני לא רוצה שיפגעו בה לרעה.
‫בואו נחשוב יחד.
‫מה עוד אנחנו יכולים לעשות?
‫אצל מי סרט הווידאו של ‫מסיבת החתונה? אצל מי? -הסרט?
‫אצל הצעירים ממרכז הנוער.
‫של מי היה הרעיון ‫להזמין עבריינים צעירים לחתונה?
‫בייאה מכירה אותם. -נתקשר ‫אליהם ונצפה בסרט הווידאו.
‫ב-04:30 לפנות בוקר? ‫-לא אכפת לי.
‫בייאה אמרה לך ‫שהם יצלמו את הסרט?
‫היא הציעה, ואמרתי "כן".
‫למה דווקא הם? ‫-הם לא מסוגלים למעשה כזה.
‫פאקו...
‫מה קרה? ‫-אנחנו עוד לא יודעים שום דבר.
‫פליפה...
‫היא אמרה לך היום משהו מוזר? ‫-מה למשל?
‫למשל שהיא מתכננת לנו מתיחה. ‫-לא.
‫ולא ראית שום אדם חשוד? ‫-לא.
‫מה עם העובדים?
‫היה רק דבר אחד...
‫כשנסענו בכביש, נפלנו מהאופנוע.
‫לא הצלחנו להתניע אותו מחדש.
‫העובדים באו ועזרו לנו לתקן אותו.
‫מתי זה קרה? ‫-אתמול.
‫הקשיבו... ‫זה לא היה משהו מאולתר.
‫מי שעשה את זה ידע ‫שלאורה והילדים מגיעים
‫וארגן את זה.
‫הם ארגנו להשאיר ‫את גזירי העיתונים,
‫הם חתכו את כבל החשמל בכביש ‫ונכנסו לבית בלי שירגישו בהם.
‫הם מקצוענים.
‫מישהו עלה והשאיר ‫את גזירי העיתונים על המיטה.
‫אולי אדם זר נכנס לבית.
‫אולי זה לא היה אדם זר.
‫את צריכה לנוח, לאורה.
‫עזבי את זה.
‫ידעת על הנערה הזאת?
‫זה קרה לפני שנים.
‫כאן בסביבה?
‫לא רחוק מכאן.
‫תשכבי לנוח.
‫שההורים שלה יחליטו ‫אם להודיע למשטרה.
‫אני משתגע מדאגה.
‫אמא שלה בטח משתגעת מדאגה ‫עוד יותר.
‫אז אני לא צריך לעזור להם?
‫אתה לא יכול לדעת ‫אם זה יעזור או יזיק.
‫תשאיר את זה להם. ‫-ואם אלה הנערים ההם?
‫למה שאלה יהיו הם?
‫בוא נלך הביתה, אני מותשת.
‫תתקשרי שוב לקולגה שלך. ‫-היא כיבתה את הטלפון.
‫היא תתקשר אליי כשתתעורר.
‫אנחנו חייבים לראות ‫את סרט הווידאו. מיד.
‫הדלת שלה נעולה. ‫מה אני יכולה לעשות?
‫אז תפתחי ת'דלת הארורה!
‫שאני אפתח אותה?!
‫הערנו אותך. סליחה. ‫-לא נורא.
‫קרה משהו? ‫-לא. הכול בסדר.
‫אתה מחפש משהו? ‫-אני רק בודק
‫אם למישהו מהשלושה האלה ‫יש עבר פלילי.
‫מרקוס, אבל... ‫-עבירות קלות, לשלושתם:
‫קצת סחר בסמים, גניבות קטנות...
‫כבה את האור ‫וסגור בבקשה את הדלת.
‫ואף מילה לנערים, בסדר?
‫מצטער להיפרד ממך כך. ‫שמרי על עצמך.
‫אני בטוחה שבקרוב ‫יהיו בשורות טובות.
‫אמא ורוסיו יעדכנו אותנו. ‫-טוב.
‫להתראות בקרוב.
‫תהיי חזקה. להתראות.
‫עוד לא סיפרת לאלחנדרו?
‫את חייבת לספר לו. ‫-מה הוא יוכל לעשות משם?
‫אתם צריכים להחליט ‫אם להודיע למשטרה או לא.
‫אתם צריכים להחליט על זה יחד. ‫-אנה...
‫המשפחה שלי רוצה להיפרד.
‫אירנה...
‫אירנה, מותק...
‫היי, חמוד שלי.
‫לא אוכלים ארוחת בוקר? -לך תאכל ‫עם דודתך, טוב? אני אבוא מיד.
‫היי. ‫-היי.
‫לאורה...?
‫תתקשרי אל אלחנדרו, ‫שיגיע בהקדם האפשרי.
‫בבקשה. -הוא לא יהיה מסוגל ‫להתמודד עם זה.
‫איך אספר לו את זה?
‫את חייבת להתקשר אליו ‫ולדבר איתו.
‫ספרי לו על האיום ‫במקרה שתדווחו למשטרה.
‫פאקו...
‫אל תלך. ‫-אני כאן.
‫הלו...
‫הלו?
‫למה את שותקת?
‫אירנה... -מה? ‫-קרה לה משהו אתמול בלילה. -מה?
‫מה קרה לאירנה?
‫מה קרה, בשם האל?
‫איפה את, לאורה?
‫אל תבכי. בבקשה. ‫תגידי לי איפה את.
‫לאורה!
‫היו כל-כך הרבה ילדים בחתונה,
‫למה היו חייבים לחטוף דווקא ‫את הבת שלי?
‫כי היא היחידה שלאביה ‫יש די כסף לשלם את הכופר.
‫מאיפה להם הרעיון המטופש הזה?
‫למה מטופש? ‫-כי זה פשוט לא נכון.
‫תמיד אמרת לנו ‫שאתם מצליחים מאוד.
‫כמה שעלו לו השיפוצים בכנסייה...
‫ברור שזה מה שכולם חושבים.
‫הוא מובטל כבר שנתיים.
‫אמא...
‫מה קרה, אמא? למה את בוכה? ‫-הכול בסדר, מותק שלי.
‫איפה אירנה?
‫בוא, נאכל ארוחת בוקר.
‫הוא רוצה לדבר איתך.
‫איך זה ייתכן? ‫למה לא סיפרת לי קודם?
‫כי לא האמנתי. ‫אני עדיין לא מאמינה.
‫התרופות שלה איתה? ‫-בוא מהר, בבקשה. בוא!
‫מה קורה?
‫אתה מכיר ‫את האנשים האלה היטב? -כמובן.
‫יש בעיה?
‫קרה משהו? ‫-תסתכל. -מה?
‫לעזאזל!
‫מתי קיבלת את זה?
‫מתי זה הגיע? ‫-לפני כמה דקות.
‫300,000 אירו!
‫לנערים האלה ‫יש את מספר הטלפון שלך?
‫לכולם במרכז הנוער יש.
‫אם אלה היו הם, ‫הם לא היו כותבים אליי.
‫למה שלחו את זה אלייך? ‫-אין לי מושג.
‫אתה מתחיל להיות ‫יותר מדי מעורב בזה.
‫מה? -אתה מתחיל להיות ‫יותר מדי מעורב. -זאת לא הבעיה.
‫ברור. אם הם כתבו אליי, ‫לא לאמא שלה.
‫הבעיה היא ש...
‫את הזמנת את הנערים האלה ‫לחתונה.
‫זאת הבעיה? יפה.
‫אם אתה כל-כך בטוח, ‫למה אתה לא מתקשר למשטרה?
‫הם נתנו לך את יתר הסרט?
‫כן.
‫לאורה, מה שלומך?
‫הקשיבי. קיבלנו הודעה. ‫לפני כמה דקות.
‫באמת? מה כתוב שם?
‫זו אותה ההודעה שבייאה קיבלה.
‫שלחי לי אותה.
‫טוב. בסדר.
‫כן, אני בא מיד.
‫היא קיבלה את אותה ההודעה? ‫-כן.
‫40 שנה אותם הקשקושים!
‫לא נמאס לך?!
‫לכו לעזאזל, כולכם! ‫בייחוד אתה, בטלן זקן!
‫תתקשרו למשטרה!
‫תסתום, עלוב-נפש!
‫אפסים! כולכם חייבים לי כסף!
‫תסתלק מפה! ‫-היא שלי! שלי!
‫האדמה הזו שייכת לי!
‫אתה הפסדת את ‫האדמה שלך בפוקר!
‫חתיכת שיכור! ‫-שמור על הפה שלך!
‫עוף מפה!
‫מה אתה עושה?!
‫מה אמרת? ‫-הוא יצא מדעתו.
‫חבורת קבצנים! ‫-בוא, הולכים הביתה.
‫עזבו אותי! ‫-חלאה!
‫לך, תסתלק!
‫עזבו אותי! ‫-הולכים הביתה! -תירגע.
‫תחזירו לי את האדמה שלי!
‫מה אוכל אותו? ‫-אמרו שהוא נרגע.
‫מה הוא מתעסק איתנו פתאום?
‫דורש את האדמה שלו בחזרה ‫אחרי 30 שנה!
‫למה נתת לו שתייה? ‫את יודעת איך הוא!
‫שתייה או לא שתייה, ‫הוא לא השתנה!
‫אם המשטרה לא תיכנס לתמונה...
‫הוא אומר את השטויות האלו ‫כבר שנים. בעיקר לי.
‫למה הוא נסער כל-כך פתאום?
‫זה כלום. הוא שתוי, זה הכול.
‫הכול בסדר.
‫אזכור לך את זה.
‫אתה חייב לשתות ולבייש את כולנו?
‫לך אולי לא אכפת מה הם אומרים, ‫אבל לי אכפת!
‫הם כולם עבדו אצלי.
‫איפה הם היו לולא אני?
‫אבא, למה אתה חייב ‫להעלות את זה דווקא עכשיו?
‫כי אנחנו זקוקים לכסף הזה בשביל ‫להציל את חיי נכדתי! -באמת?
‫זה אתה שהפסדת ‫את האדמה שלך בהימורים!
‫מספיק! זה לא הזמן לזה.
‫למען אירנה, חייבים להימנע ‫ממריבות כאלו כאלה בעיר.
‫מי אתה שתגיד לי מה לעשות?! ‫-תפסיק...
‫אל תשכח מאיפה באת. ‫-אבא...
‫הבית הזה לא שלך!
‫אתה מסתובב פה כאילו ‫אתה חלק מהמשפחה.
‫אל תשכח, אתה הבן של המשרתים.
‫אנטוניו, מספיק! ‫-תן לי לדבר!
‫מי שזה לא מוצא חן בעיניו, ‫שיסתום את האוזניים.
‫אתה חייב לי יותר ‫מהאנשים האלה בעיר.
‫אתה מתפאר באדמות שלך. ‫"האדמות שלי," אתה אומר.
‫את האדמות "שלך" אתה חייב לי!
‫אתה הכרחת את לאורה ל... ‫-אבא, בבקשה ממך. -תנו לי לדבר!
‫הכרחת את הבת שלי ‫לתת לך את האדמות האלו.
‫פאקו...
‫לאורה, הכרחתי אותך ‫למכור את האדמות?
‫מה?! -הכרחתי אותך ‫למכור את האדמות שלך?
‫למה אתה מדבר על זה פתאום?
‫אנטוניו, קניתי את האדמה ‫כדי לעזור לה. -כן? -כן.
‫במחיר שהתאים לך.
‫אף אחד לא הכריח אותי.
‫אלחנדרו ואני ‫היינו זקוקים לכסף הזה.
‫לפאקו לא היה מספיק.
‫אמרתי לו שייתן לי בעבור האדמה ‫כמה שיש לו. ברור?
‫תתעלם ממנו, אתה יודע איך הוא.
‫זה בשביל לאורה. ‫תגיד לה שתתקשר אליי.
‫אבל קודם אקח אותך לראות מישהו. ‫-את מי? -אגיד לך אחר-כך.
‫אני יכול להשאיר את הסרט אצלי ‫כדי לבדוק טוב?
‫יש לך התנגדות? ‫-לא.
‫בואו נראה את ההודעות שהגיעו.
‫תוכל לגלות מי שלח ‫את ההודעות לפי המספר?
‫בדרך-כלל קל לאתר את השולח ‫אבל הם יודעים להסתתר.
‫הם קונים כרטיסי סים ‫תוך שימוש בזהות בדויה,
‫שולחים את ההודעות ‫מטלפונים ישנים
‫ומשמידים אותם, ואת הכרטיסים, ‫אחרי כל הודעה.
‫אבל עליכם להראות ‫את ההודעות האלו למשטרה.
‫לא. עוד לא החלטנו ‫אם לדווח למשטרה.
‫בכל מקרה, כשייוודע למשטרה ‫שהיא נעדרת,
‫הם יתערבו.
‫מה אתה מציע לנו לעשות?
‫תעמידו פנים שאתם אוספים ‫את דמי הכופר. -איך?
‫בקשו אותו מהקרובים אליכם.
‫לא קל למצוא מישהו ‫שיהיה מוכן לתת סכום כזה.
‫הם בוודאי יודעים ‫שאתם מחפשים עכשיו כסף.
‫זה ירוויח לכם זמן. ‫-איך הם יידעו?
‫הם עוקבים אחריכם, איכשהו. ‫אתם יכולים להיות בטוחים בזה.
‫אל תספרו לאף אחד ‫על הפגישה הזו.
‫גם לא לאבא של הנערה?
‫אני יכול לדבר איתך ביחידות? ‫-כן.
‫פרננדו... אפשר לתת אמון ‫באיש הזה? -כן.
‫למה?
‫הוא לא יגלה לאף אחד?
‫הוא יצא לגמלאות לפני שנים.
‫השבעתי אותו.
‫גם את ההודעה השנייה ‫שלחו אל בייאה.
‫בייאה? ‫-אשתו של פאקו.
‫כמה זמן את מכירה את פאקו?
‫גדלנו באותו הבית.
‫עד שעזבתי, היינו תמיד יחד.
‫יחד? ‫-כן. יחד.
‫היינו מאוהבים. ‫-ועכשיו?
‫עכשיו, ‫לכל אחד מאיתנו יש חיים משלו.
‫זה נגמר. ‫-ביחסים טובים?
‫מה זה חשוב?
‫אני מנסה להבין ‫מדוע ההודעה נשלחה אל אשתו.
‫סליחה... אבא, אני נוסעת.
‫טוב. שמרי על עצמך. ‫-גם אתה.
‫אתגעגע אליך. ‫-גם אני אלייך.
‫תתקשרי אליי כשתגיעי. ‫-בסדר.
‫טוב... את תמיד באה ‫לספרד בלעדיו?
‫הוא לא יכול להגיע הפעם.
‫אם אגלה משהו, ‫אתקשר אל פרננדו.
‫תודה, חורחה. ‫-לא, פרננדו, תישאר.
‫אני רוצה לראות את סרט הווידאו ‫יחד אתך. אסיע אותך בחזרה.
‫אנדרס?
‫הלו?
‫אנדרס?
‫שב בבקשה. אני ממהר.
‫לא התראינו מזמן ועכשיו ‫אתה ממהר? בוא נטעם מהיין. -לא.
‫אתה לא רוצה לטעום מהיין שלך?
‫מה קרה? אתה נראה מוטרד. ‫-באתי לבקש ממך טובה.
‫אבל בבקשה, לפני שתגיד "לא",
‫תחשוב טוב.
‫אני תמיד חושב לפני שאני מדבר.
‫אני זקוק לכסף. בדחיפות.
‫עבור הבציר? ‫-לא. זה בעניין פרטי.
‫אתה יכול לעזור לי?
‫חשבתי על זה טוב, ‫והתשובה היא "לא".
‫בסדר. ‫אני מוכן למכור לך את החצי שלי.
‫מה הדחיפות הפתאומית? ‫-טוב...
‫השותפות הזו שלנו ‫חייבת להסתיים יום אחד.
‫נצטרך למצוא פראייר ‫שיקנה את כל השטח.
‫כן, אבל אני זקוק לכסף בדחיפות.
‫אמכור לך את החלק שלי ‫במחיר טוב.
‫אף פעם לא הרשית לקונים ‫לבקר בשטח. -נכון.
‫קרה משהו?
‫תחשוב על ההצעה שלי ‫ותן לי תשובה, מהר.
‫אני חייב ללכת. ‫-לאן אתה ממהר? שב.
‫לשם מה אתה צריך את הכסף? ‫-תן לי תשובה מהר. זה דחוף.
‫בסדר. אחשוב על זה. ‫-להתראות.
‫מה קרה?
‫מה זה?
‫מתי זה הגיע? ‫-כרגע.
‫התרופות שלה לא איתה.
‫היי.
‫כן, אני עם לאורה.
‫היא הגיעה כרגע? הקריאי לי. ‫חכי. הקריאי לי.
‫"בתך לא מרגישה טוב. ‫קשה לה לנשום.
‫"הכינו את הכסף, ‫אחרת היא תמות."
‫היא קיבלה את אותה ההודעה. ‫אחזור אלייך.
‫אני לא יכולה לנשום. ‫-את בסדר? -לא.
‫תנשמי עמוק. כן, ככה.
‫את רוצה לצאת מהאוטו? ‫-אני נחנקת.
‫אמרתי לה: "מה עם אמא שלי?"
‫והיא אמרה: "תארוז תיק ‫כשאף אחד לא יראה, ותסתלק."
‫אולי זה מה שהיא עשתה.
‫למה שהיא תעשה דבר כזה? ‫-אני לא יודע.
‫להתראות. ‫-להתראות.
‫לעזאזל! ‫-יש חדש?
‫ראינו את הסרטים כל אחה"צ. ‫אין בהם שום דבר.
‫החבר שלי אמר משהו הגיוני. ‫-מה?
‫אולי היא לא נחטפה?
‫הם היו אמורים להגיע ‫מארגנטינה יחד, נכון?
‫למה אלחנדרו ‫שינה פתאום את התוכניות שלו?
‫לאורה אמרה ‫שצץ משהו בעבודה אצלו.
‫הוא מובטל כבר שנתיים. ‫-מה?!
‫החברה פשטה את הרגל.
‫שנתיים!
‫לכל הרוחות...
‫אל תנסה לעבוד עליי, פרננדו.
‫איך הוא היה יכול לארגן את זה ‫מארגנטינה?
‫אולי הם שותפים למזימה הזאת?
‫אולי הוא שולח את ההודעות ‫מארגנטינה.
‫אם כך, לאורה הייתה הראשונה ‫שהייתה חושדת בבעלה.
‫למה שהיא תחשוד בבעלה?
‫אני לא יודע.
‫לא מוזר בעיניך שהם שולחים ‫את ההודעות אל אשתך?
‫מוזר מאוד.
‫אני פוחדת מאוד.
‫ואם הם פגעו בה לרעה?
‫פרננדו צודק. ‫חייבים להודיע למשטרה.
‫אם לא נדווח להם, ‫איזה עוד אפשרויות יש לנו?
‫אני הייתי מדווח למשטרה. ‫-עד שהם יתחילו לזוז,
‫איך היא תשרוד בלי התרופות שלה? ‫-תירגעי.
‫אלוהים יעזור לנו. ‫-אלוהים? למה הוא עשה לנו את זה?
‫תפסיקו עם השטויות האלו!
‫חייבים להשיג את הכסף!
‫איך? הם יגנבו אותו? ‫-צריך להמתין.
‫אולי פאקו יעזור לנו עם הכסף.
‫כל הסכום?
‫הוא הציע לשותף שלו ‫למכור לו את החלק שלו.
‫למה שהוא יעשה את זה?
‫הוא לא יעשה את זה. ‫הוא רק מעמיד פנים,
‫כדי שהשמועה תתפשט.
‫הרעיון היה שלו?
‫הלכנו אל חבר של פרננדו, ‫שוטר בגמלאות,
‫והתייעצנו איתו.
‫הוא אמר לנו להעמיד פנים ‫שאנחנו אוספים את הכסף.
‫ומה יקרה אז? ‫-ואז...
‫בתוך כמה ימים, או שבוע,
‫כשהם יבינו שאין לנו את הכסף?
‫אני לא יודעת.
‫אני לא יודעת מה יקרה אז.
‫אני לא מסוגלת אפילו לחשוב על זה.
‫סליחה שאילצתי אתכם לבוא לכאן. ‫החבר שלי מבקש לשמור על סודיות.
‫איפה הוא? ‫-במכונית.
‫הוא ממתין לך. שמו חורחה.
‫לאורה, ‫הוא רוצה לדבר איתו ביחידות.
‫הוא מאופק מאוד.
‫הוא לא מראה את ‫זה, אבל בתוכו הוא מתענה.
‫יש לך אמון מלא בבעלך?
‫למה אתה שואל?
‫הוא אוהב את הילדים שלו בכל ליבו.
‫האם נסתכן במשהו ‫אם נדווח למשטרה?
‫גם אם הסיכון מזערי,
‫זה חייב להיעשות בסודיות גמורה.
‫הם יכולים לחקור בסודיות, ‫בלי שאף אחד יידע? -כן.
‫למה לא הגעת עם המשפחה שלך?
‫נקבעו לי כמה ראיונות ‫למקומות עבודה אפשריים.
‫הם עלו יפה?
‫למה זה חשוב?
‫כדי להציל את בתך, כל דבר חשוב.
‫התקבלת לעבודה? -לא. ‫-למה? -למה...
‫שאל את האנשים שלא קיבלו אותי ‫לעבודה. -בגלל השתייה?
‫מי סיפר לך את זה?
‫לא שתיתי טיפה כבר 16 שנה.
‫אשתך אומרת שפשטת את הרגל.
‫אז מה?
‫המשטרה תאמר לך ‫שזאת לא עבודה של זרים.
‫ברור. ברור.
‫זה הייתי אני.
‫אבא שלה.
‫תיכנסי למכונית, אנחנו נוסעים.
‫מי זה היה?
‫זה היית אתה?
‫מי סיפר לאידיוט הזה את הכול? ‫-את כל מה?
‫על השתייה, פשיטת הרגל, הכול! ‫-לא עכשיו, אלחנדרו.
‫היא הבת שלי!
‫אני אחליט מה צריך לעשות!
‫מטומטמים...
‫בני-זונות!
‫זו אני שסיפרתי לו.
‫הוא שאל אותי עליך ‫וחשבתי שזה עשוי לעזור.
‫חשבת שיעזור ‫אם יידעו שאני מובטל ומרושש?
‫מה אתה מנסה לומר? ‫-עני לי!
‫למה שאחשוד בך? ‫-זה מה שאמרתי?
‫זה משתמע ממה שאמרת. ‫למה שאחשוד בך?
‫כל המשפחה שלך חושדת בי. ‫-מה?!
‫המבטים שהם נעצו בי ‫בארוחת הבוקר!
‫והשניים האלה!
‫הם דואגים לבת שלך ‫ואתה מדבר על אלוהים?!
‫כן, הם חושדים בך!
‫לך לישון קצת.
‫איך אני יכול לישון ‫כשאני לא יודע איפה הבת שלי
‫ומה אולי מעוללים לה?
‫אני שונא את עצמי ‫על שאני לא יכול לעשות שום דבר.
‫אפילו לא להודיע למשטרה.
‫אהובי...
‫יש דרך לעזור לה.
‫אם תסכים.
‫פאקו יכול לתת לנו את הכסף.
‫אמרת שהוא רק מעמיד פנים.
‫הוא יכול.
‫למה שהוא ייתן לנו ‫כל-כך הרבה כסף?
‫תן לי לנסות. ‫הרשה לי לדבר איתו.
‫מה תגידי לו?
‫אני מוכנה לכול כדי שהיא תחזור.
‫לא. -תחשוב על אירנה. ‫אנחנו מאבדים את הבת שלנו.
‫הוא לא ייתן לך את הכסף. ‫-אולי כן.
‫ואם הוא לא ייתן, נלך למשטרה.
‫הוא לא ייתן לך את הכסף.
‫את תספרי לו, ולא תקבלי כלום.
‫בבקשה. אני מתחננת. בבקשה...
‫אני מתחננת!
‫בבקשה...
‫- רוסה בלנקו, אמה של כרמן -
‫ביקשתי לשמוע את הקול של בתי.
‫הם נתנו לי אותה בטלפון.
‫שאלתי אותה אם היא בסדר ‫והיא אמרה "לא".
‫אחר-כך הם חנקו אותה למוות ‫והשליכו אותה לבאר.
‫כשהוציאו את הגופה מהבאר
‫לא זיהיתי את הבת שלי.
‫אמרתי שזאת לא היא.
‫פאקו...?
‫פאקו...
‫מה את עושה פה? את בסדר?
‫את לבד? ‫-כן.
‫הוא אמר משהו? ‫-מי? -השותף שלך.
‫אין חדש, אבל השמועה מתפשטת ‫וזה מה שחשוב.
‫כמובן, אבל...
‫אתה באמת מוכן למכור?
‫את האדמה? ‫-כן.
‫אם היה קורה דבר כזה לילד שלך,
‫לא היית עושה כלום?
‫אני לא יודע מה לומר.
‫אנשים רבים עובדים פה. ‫הפרנסה שלהם תלויה בזה.
‫אני יודעת, אבל...
‫לאורה...
‫עדיין לא סלחת לי. ‫-על מה?
‫על שעזבתי אותך. ‫-אני לא רוצה לדבר על זה.
‫ואף פעם לא נתת לי להסביר!
‫אני לא רוצה לדבר על זה עכשיו. ‫בבקשה. לא כאן.
‫ובשום מקום. ‫אני לא רוצה לדבר על זה.
‫אתה זוכר את הפעם הראשונה ‫שבאתי הביתה
‫אחרי שהתחתנתי בארגנטינה?
‫לא התראינו שלוש שנים.
‫באתי לבד, ‫ואתה עדיין לא היית עם בייאה.
‫אתה זוכר? ‫-כן. אני זוכר.
‫וגם את הלילה האחרון?
‫כן. אני זוכר.
‫הסעת אותי לשדה התעופה.
‫פטפטנו כל הדרך.
‫פתאום עצרת את המכונית,
‫חיבקת אותי והתחלת לבכות.
‫אמרת שאתה לא מאמין ‫שאיבדת אותי.
‫יצאנו מהמכונית, ניגשת אליי,
‫נישקת אותי... ו...
‫אני רק אומרת ‫שאם זאת הנקמה שלך,
‫אל תפגע בילדה.
‫אני?!
‫היא הבת שלך.
‫מה?!
‫לא. אל תעשי לי את זה. לא.
‫היא הבת שלך.
‫היי. ‫-היי.
‫הכול בסדר? ‫-כן.
‫מה לאורה רצתה? ‫-עזרה.
‫אבל אתה כבר עוזר לה. ‫-היא ביקשה כסף.
‫למה ממך? ‫-אני לא יודע.
‫אולי היא חושבת שמכרה לי ‫את האדמה יותר מדי בזול.
‫אחרי כל-כך הרבה שנים?!
‫היי.
‫הכול בסדר?
‫בואו, שבו. אתם רוצים לאכול משהו?
‫אכלנו צהריים. תודה. ‫חשבנו... אולי שמעתם משהו.
‫שום דבר. עדיין ממתינים.
‫פאקו ואני נסערים מאוד ‫מכל העניין הזה.
‫אנחנו רוצים לעזור לכם ככל יכולתנו.
‫העניין הוא שיש לנו הרגשה...
‫שאתם חושבים שאנחנו חייבים לכם.
‫כאילו אנחנו מחויבים לעזור לכם.
‫בייאה, זה לא הרגע המתאים. ‫-כולם נמצאים כאן.
‫אני רוצה להבהיר את המצב. ‫-איזה מצב?
‫בייאה מתכוונת לומר ש... ‫-תן לה לדבר.
‫עדיין יש לכם דרישות ‫לגבי האדמה הזאת.
‫מי זה "לכם"? ‫-כולכם.
‫אין לנו שום דרישות, אבל לא שכחנו ‫איך פאקו קנה את האדמה.
‫היא הייתה חסרת-ערך. ‫-זה נכון. -בדיוק.
‫פאקו ואני עבדנו בפרך ‫שבע שנים כדי לשקם אותה.
‫האדמה הזאת שייכת לי! ‫-היא שייכת למי שמעבד אותה.
‫ואתם תתחלקו בה ‫עם הפועלים שלכם?
‫לא לשם כך באתי. ‫-אני כן.
‫אני רק מקווה שאירנה תחזור בקרוב ‫ונשים קץ לוויכוחים האלה.
‫זה שלא מדברים על בעיות ‫לא אומר שהן נפתרו.
‫מכרתי את האדמה בזול ‫כי רציתי לעזור לידיד.
‫אבל היית זקוקה אז לכסף. ‫-די!
‫מצטער.
‫אני לא צריך כסף מאף אחד. תודה.
‫הבת שלי... תחזור.
‫אלוהים יעזור לי.
‫סלחו לי...
‫מה עוד סיפרת לו? ‫-הכול.
‫אבל נשבענו!
‫סלח לי. זה למען הבת שלנו.
‫בדיוק. למענה, היית צריכה לשתוק.
‫מה עוללת?! ‫-זה למען הבת שלנו!
‫במה זה יעזור לה?
‫מה קרה? ‫-לא היה לך את זה קודם.
‫תסתכל...
‫מה אתה עושה לעצמך?
‫אני הולך למכור את החלק שלי ‫לאנדרס.
‫אמרת שזו רק העמדת פנים.
‫אני משתגע מדאגה לילדה הזאת.
‫אם תשלמו, זה רק יעודד אותם. ‫מחר זה יהיה ילד אחר.
‫אם זו הייתה הילדה שלנו, ‫לא היית אומרת את זה.
‫כן הייתי אומרת. ‫-לא. -כן.
‫לו היית אמא, ‫לא היית בטוחה כל-כך.
‫למזלי, ‫אף פעם לא רציתי להיות אמא.
‫היא הבת שלי.
‫מה אמרת?! ‫-היא הבת שלי.
‫על מה אתה מדבר?!
‫יצאת מדעתך?
‫בייאה...
‫אל תיגע בי! בבקשה! ‫-בואי נדבר. -אני לא רוצה לדבר!
‫שבי, ונדבר. ‫-אני לא רוצה! -הקשיבי לי.
‫חשבתי שאין בינינו סודות! ‫-אין.
‫לך מפה! אני רוצה להיות לבד.
‫לאורה סיפרה לי רק אתמול. ‫-אתמול? -כן.
‫ואתה מאמין לה?! ‫-שכבנו יחד פעם אחת, אחרונה, ו...
‫והיא ישר נכנסה להיריון? ‫-כן.
‫אתה לא קולט? ‫הם רק רוצים כסף!
‫אולי הם רק המציאו ‫את הסיפור על האדמה!
‫איך רימית אותם ‫ושילמת בעדה פרוטות...
‫לא הצליח להם, ‫אז עכשיו הם המציאו שקר חדש!
‫מנין לך שזה שקר? ‫-מנין לך שלא?
‫הם לא רוצים כסף. ‫שמעת אותם אתמול.
‫מה עוד הם יכולים לומר?
‫הם חייבים להמשיך בהצגה.
‫ואז אשתו אומרת לך ‫שהבת שלה היא ממך!
‫ולמה ערכו את החתונה בכפר?
‫אף אחד כבר לא עושה את זה היום!
‫הם כולם מעורבים בזה! כולם!
‫שכבת איתה "פעם אחרונה"...
‫ואם למחרת היא שכבה עם בעלה?
‫מנין לך שהיא הבת שלך?
‫למה היא נזכרה לספר לך ‫דווקא עכשיו?
‫איך אתה יכול להיות כל-כך תמים?
‫היי. ‫-היי.
‫לאורה כאן?
‫היא למעלה, עם רוסיו. למה?
‫ילדונת שלי...
‫איפה את, תינוקת שלי?
‫בוקר טוב. ‫-בוקר טוב.
‫את מוכנה להשאיר אותנו ‫לרגע ביחידות?
‫שיקרת לו?
‫בקשר למה?
‫מה שאמרת לפאקו.
‫לא חשבתי שהוא יספר לך.
‫אם את מנסה להשיג את הכסף ‫באמצעות השקר הזה...
‫איאלץ לספר לבעלך הכול.
‫זה לא שקר.
‫ובעלי כבר יודע.
‫מה קרה?
‫הבחורים שמעו בכפר
‫שאתם מוכרים את האדמה.
‫מי ישלם לנו? ‫-אל תקשיבו לשטויות האלו.
‫אני אשלם לכם. חיזרו לעבודה.
‫לאורה?
‫לאורה! לאורה כאן?
‫לאורה כאן? ‫-אני חושבת שהיא למעלה. למה?
‫מישהו מבקש לראות אותה. ‫-מי?
‫ידיד שלה. תגידי לה שתרד.
‫יש חדש?
‫קרה משהו? ‫-לא.
‫אומרים שמכרת את האדמה שלך.
‫כן.
‫הדלת הייתה נעולה.
‫הם נעלו אותה ‫כדי שתחשבו שהיא עדיין בפנים
‫וייקח לכם זמן להבין ‫שהם חטפו אותה.
‫היי. ‫-היי.
‫זה הבן שלכם? ‫-כן.
‫הוא ישן איתה באותו החדר אז, ‫בלילה? -כן.
‫מוזר שהם לא לקחו אותו.
‫זה היה מסוכן פחות.
‫קל יותר לחטוף ילד ישן מאשר נערה.
‫אז הייתה להם סיבה ‫לחטוף דווקא אותה. -מה?!
‫פרננדו סיפר לי כמה דברים ‫על הבת שלכם.
‫איזה דברים?
‫היה עוד מישהו שידע ‫שאתה לא אבא שלה?
‫בייאה דיברה עם פרננדו.
‫אני לא יודע. ‫-אלה לא מקצוענים.
‫אלה אנשים קרובים אליכם ‫שיש להם את המידע הזה.
‫עד עכשיו, אף אחד אחר לא ידע.
‫הם לא חטפו אותה מפני שהיא ‫הבת של פאקו, בשביל הכסף שלו.
‫הם פשוט חשבו...
‫שאם יחטפו אותה, ‫יהיה להם סיכוי טוב יותר.
‫כלומר... אם לא יהיה לכם כסף ‫לשלם את הכופר, פאקו יעזור לכם.
‫כשהחלטנו...
‫להשאיר אותה...
‫הבטחנו זה לזו שלא נגלה לאף אחד. ‫לעולם לא.
‫שימו עין על אלה שסביבכם.
‫תשתדלו לגלות מי עוד יודע.
‫שלום.
‫שב בבקשה.
‫הוא באמת מכר את האדמה? ‫-כן.
‫למה?
‫אני לא יודע.
‫מה האנשים אומרים? -על מה? ‫-על המעשה המטורף הזה שלו.
‫אנשים מרכלים...
‫כשמשעמם להם, הם מפטפטים.
‫מה הם אומרים?
‫שאדם יעשה דבר כזה ‫רק למען הילד שלו.
‫וקודם?
‫פרננדו... בבקשה ממך.
‫בהתחלה היו רק חשדות. ‫-בקשר לבת שלי?
‫איזה חשדות?
‫פאקו ולאורה היו יחד הרבה זמן.
‫האנשים אומרים שהבת שלכם ‫עושה לפעמים דברים
‫שמזכירים את פאקו בילדותו.
‫כך הם אומרים? מי אומר?
‫המשפחה. ‫-מי מהמשפחה?
‫אחדים מהם.
‫אז הם יודעים.
‫הם לא הזכירו את זה כבר שנים.
‫אבל עכשיו, כשפאקו ‫מכר את האדמה... -עכשיו...
‫כולם יודעים.
‫אתה עדיין אוהב אותה?
‫זה למען הילדה.
‫לא.
‫לא נכון.
‫אולי הם עשו את זה בעצמם?
‫אני יודע מה אני עושה.
‫לא... אתה לא יודע.
‫מי הבחורה הזאת? ‫-החברה של הבן שלי.
‫הם לא גרים כאן, ‫הם באו רק ללילה אחד.
‫אלחנדרו...
‫אני בטוח שנמצא אותה.
‫מי שעשה את זה ‫בוודאי לא רחוק מכאן.
‫היי.
‫הכסף אצלי. קיבלתי אותו היום.
‫את הסכום המלא.
‫למה אתה עושה את זה? ‫-למה אני עושה את זה?
‫כי אם לא הייתי עושה את זה ‫ומשהו היה קורה ל...
‫לאירנה...
‫לא הייתי סולח לעצמי לעולם.
‫למה לא היית סולח לעצמך?
‫אין לך שום מחויבות כלפיה. ‫-מה?!
‫אתה אומר שאין לי מחויבות כלפיה?! ‫-כן.
‫נכון. אבל יש לי זכות מלאה.
‫באמת? ‫-כן.
‫16 שנים חלפו. 16 שנים!
‫עכשיו, כשאתה זקוק לי, ‫אתה אומר לי?
‫פאקו, הרשה לי לומר לך משהו.
‫לידתה של אירנה הצילה את חיי. ‫-כן?
‫הייתי אז...
‫אבוד, מדוכא, גמור... ‫בגלל האלכוהול.
‫לפעמים אפילו לא הלכתי הביתה.
‫לילה אחד, בייאושי, ‫ביקשתי מאלוהים:
‫"הרוג אותי או תציל אותי, ‫בבקשה ממך."
‫באותו לילה, כשהגעתי הביתה,
‫לאורה גילתה לי שהיא בהיריון ממך.
‫חשבתי שזה הסוף.
‫שאיבדתי אותה... לתמיד.
‫אבל קרה בדיוק ההיפך.
‫אלוהים הנחית עליי מהלומה עזה, ‫כדי שאגיב.
‫אלוהים? ‫-כן.
‫לאורה רצתה לעשות הפלה.
‫לא ידעתי.
‫שכנעתי אותה לא להפסיק ‫את ההיריון.
‫אלוהים הנחית עליי מהלומה ‫כדי לחלץ אותי מהבוץ.
‫אלוהים? ‫-האלוהים שלי.
‫הוא חילץ אותי מהגיהנום.
‫ואני בטוח שעכשיו הוא יציל אותה.
‫האלוהים שלך יציל את אירנה?
‫אולי האלוהים שלך משתמש בי ‫כדי להציל אותה.
‫אתה הצלת אותה פעם, עכשיו תורי.
‫אני מסכנת את חיי הבת שלי ‫למען הגאווה שלך!
‫איזו גאווה? לא נשארה בי גאווה!
‫לא? לא נשארה בך גאווה? -לא!
‫אז תסכים לקבל את העזרה שלו ‫כדי להציל אותה!
‫אם האלוהים שלך היה רוצה, ‫הוא כבר היה מציל אותה!
‫מה את עושה פה? ‫-תגיד לו שייצא.
‫מישהו עקב אחרייך? ‫-לא. קרא לו.
‫סיכמנו שלא תבואי הנה אף פעם.
‫מה שלום בתי? -בסדר. ‫אבל אני לא יכולה להמשיך עם זה.
‫מה קרה? -אולי מישהו עקב אחריה. ‫-שתוק! בוא נשמע אותה.
‫זה חייב להסתיים. אנחנו הורסים ‫את המשפחה שלי. -מה קרה?
‫פאקו מכר את האדמה שלו. ‫-זה טוב מאוד.
‫חייבים לשחרר אותה. ‫הם חושדים בכל המשפחה.
‫גם בך חושדים? ‫-אולי. אבל מחר, הכול יתגלה.
‫תירגעי. עד מחר זה ייגמר.
‫אני לא מסוגלת ‫לראות אותם סובלים.
‫סבלנות. עד מחר. -לא! ‫-לעזאזל עם כל זה.
‫אתה אל תתערב!
‫אם יתפסו אותנו, ‫נגיד שלא היה לך שום קשר לזה.
‫שחררו אותה ‫או שאני מגלה להם הכול.
‫חכי עד מחר בבוקר. -לא!
‫את לא יכולה לומר "לא" ‫אחרי כל מה שהיה.
‫לאן את הולכת? ‫-לספר להם. -חכי!
‫לא! ‫-חכי!
‫אני לא עומדת בזה יותר! ‫-הבטחת שתלכי עם זה עד הסוף.
‫טעיתי! ‫-מאוחר מדי.
‫הפעם ניפרד באמת, ‫לא נעמיד פנים.
‫מחר זה ייגמר, ונסתלק. ‫-יעצרו אותנו!
‫אם יש שמץ סיכוי להשיג את הכסף, ‫אני בפנים.
‫אני לא! ‫-עשינו הסכם.
‫ההסכם כלל משלוח הודעות ‫לאשתו של פאקו?
‫שלחת הודעות? ‫-כן.
‫בלי להתייעץ איתי?!
‫כששולחים הודעה רק לאדם אחד, ‫זה נראה חשוד.
‫אתה מתנקם במשפחה שלי! ‫-אני שונא אותם!
‫סתום ת'פה!
‫אל תכריח אותי לספר לבחורה הכול.
‫אני מתחננת אליכם. ‫בבקשה, שחררו אותה!
‫בבקשה! בבקשה!
‫בבקשה...
‫הקשיבי...
‫אני אשחרר אותה. ‫-מיד?
‫לא, לא מיד. עכשיו אמצע הלילה.
‫כשיעלה השחר. ‫-תבטיח לי. -מבטיח.
‫תישבע בחיים של הבת שלנו.
‫תישבע!
‫אני נשבע.
‫אתגעגע אלייך.
‫התעכבת.
‫כן. זה לקח זמן.
‫מה אמר הרופא?
‫זה וירוס.
‫הוא נתן לך תרופות?
‫מה כל השאלות האלו?
‫למה המכנסיים שלך רטובים?
‫איפה היית?
‫עצרתי בדרך כדי להקיא.
‫שטפתי את הפנים, ‫והבגדים שלי נרטבו.
‫הצילו אותי, בשם האל!
‫הם יהרגו אותי היום! בבקשה!
‫תשאירו את הכסף ‫איפה שהם אמרו לכם.
‫בבקשה! אני מתחננת!
‫הגעת למוקד המשטרה.
‫ייתכן ששיחתך תוקלט.
‫הלו? שומעים אותי?
‫הכסף במכונית, ‫אבל קודם אני רוצה לראות אותה!
‫אני רוצה לשמוע את אירנה!
‫אירנה...
‫את בסדר?
‫זה אני. פאקו.
‫איך את מרגישה? פגעו בך לרעה?
‫הכאבתי לך?
‫מותק שלי!
‫ילדה שלי!
‫בת שלי...
‫דברי אליי, מותק. תגידי משהו.
‫תודה.
‫נתת להם את הכסף?
‫תודה.
‫אחזיר לך אותו.
‫צריך לקחת אותה לרופא, ‫היא נראית חלשה מאוד.
‫אני אוהבת אותך כל-כך!
‫זהירות...
‫תודה.
‫מריאנה! מריאנה!
‫מריאנה!
‫מצאו את אירנה! מריאנה!
‫בייאה...?
‫לאורה!
‫אירנה! ‫-כאן!
‫מותק שלי...
‫אעזור לך. -תודה, יואן. ‫תן לי את זה.
‫צריך להזדרז. ‫-למה? יש מספיק זמן.
‫אני צריך להחזיר את המכונית ‫בשדה התעופה.
‫מותק, אל תרדי לבד. ‫חכי לי, אעזור לך לרדת.
‫איפה התרופות שלה?
‫בתיק שלי. ‫-טוב...
‫מה עוד...?
‫תודיעי לי שהגעת. אתקשר אלייך.
‫אבא? ‫-מה, מותק?
‫למה פאקו ‫היה זה שבא לקחת אותי?
‫להתראות.
‫כל טוב.
‫שמרו על עצמכם.
‫להתראות.
‫בואי נלך הביתה.
‫שב. אני רוצה לדבר אתך.
‫קר פה, בואי נלך הביתה. ‫-פרננדו...
‫שב.
‫עברית: נורית יהודאי ‫הפקת כותרות: אולפני אלרום